Visiems, kurie sako, kad judėjimas, revoliucija baigėsi,
reikėtų pamatyti, kas vyksta čia,
nes man visai nepanašu, kad viskas baigėsi.
1971 m. gruodžio 10 d. Mičiganas.
Tai lyg sapnas
matyti 15000 žmonių vienoje vietoje,
reikalaujančių laisvės Džonui Sinkleriui.
Man grėsė nuo 9 su puseiki 10 metų nelaisvės
1969m. liepą
už tai, kad daviau dvi marihuanos suktines
persirengusiai policijos pareigūnei.
Visą šį laiką Džonas Sinkleris buvo kalėjime,
nes protestavo prieš valdžią.
Nors vyriausybėatakavo
Hirosimą pustrėčio karto per savaitę,
kiekvieną savaitę nuo 1969 m. liepos, kol Džonas kalėjo,
visą tą laiką
Ričardas Niksonas skelbė: "Karas artėja į pabaigą."
Mes surengėme šį koncertą,
apie jį buvo paskelbta visose valstijose.
Tai buvo didžiausias įvykis, kada nors vykęs Mičigane.
Stevie Wonder, Bob Seger,
Rennie Davis, Jerry Rubin,
Bobby Seale iš "Black Panthers".
Visomis galiomis dėl žmonių.
Labai ačiū. Dabar.
Visas jėgas dėl žmonių.
Scena turėjo išlaikyti didelį krūvį.
"Jei mums pavyks, šis koncertas bus milžiniškas..."
O tuometJerry Rubin pakvietė John Lennon ir Yoko Ono
ateiti ir padainuoti mūsų koncerte.
Neturėjome net įtarimo, kad ten bus FTB agentai,
įsimaišę tarp žiūrovų, ir nurašinės dainų žodžius.
Štai nuo ko FTB agentai pradėjo stebėti
John'o ir Yoko daromą įtaką žmonėms.
Įtaka sustiprėjo ypač Niksono valdymo metu,
kuris prasidėjo 1968 m. ir jie paranojiškas bijojo jo
pasekėjų, kurie pasipriešino kultūrinimui,
priešinosi valdininkijai, karui,
o, žinoma, John Lennon strimgalviais pasinėrė į tą veiklą,
Jei kas nors iš šou verslo
ateidavo ir dalyvaudavo politiniam sambūry,
tai buvo pateikiama kaip kažkokia
labai didelė, asmeninė auką,
ar net asmeninė rizika.
Žinoma, jie bijojo to, ką tokia įtakinga asmenybė,
kaip John Lennon, reprezentavo.
Bet kuris, kuris dainuoja apie meilę,
harmoniją ir gyvenimą,
yra pavojingas tam, kuris dainuoja apie mirtį,
žudynes ir vergystę.
Jis draugavo su
daugybe žmonių, kuriuos mūsų valdžia
norėjo įkišti į kalėjimą,
Jis buvo labai plataus profilio asmenybė,
tad jo veikla buvo stebima.
Manau, kad jienorėjo įbauginti mane,
ir aš bijojau, paranojiškai bijojau.
Jis buvo įsitikinęs, kad visų jo telefoninių pokalbių
yra klausomasi.
Jis šventai tikėjo, kad jį šnipinėja po visą Niujorką,
Jis manė, kas draugai, kuriuos jis manė esant draugais,
buvo slapti informatoriai iš skirtingų
intelektualų bendruomenių.
Mes buvome tiesiog šokiruoti
ir tikrai išsigandę,
Dar vienas Sinklerio vadavimo efektas
dar papildomai sukėlė nerimą FTB.
John'ui Mitchell'ui, Haldeman'ui,
Ehrlichman'ui, ir Nixo'uin vis tai kėlė grėsmę,
ir reikėjo kažką daryti,
kad būtų neutralizuotas John'as Lennon'as.
JUNGTlNĖS AMERlKOS VALSTlJOS PRlEŠ DŽONĄ LENONĄ
Vaikystė buvo kažkas, ko...
jis negalėjo pamiršti.
Jis visą laiką ten sugrįždavo.
O naktį, kai mes atsiguldavome,
jis kalbėdavo apie ją, apie savo mamą,
Ypač apie mamą.
Jis buvo našlaitis, tikrai.
Jo atsisakė tėvas,
o nepaisant visų savo tikslų ir ketinimų,
jį apleido ir motina.
Ar galite įsivaizduoti, kaip augti
suvokiant, kad nei mamai, nei tėvui
tu iš tiesų nereikalingas?
Taigi, nieko keisto, kad jis pasuko maištininko keliu.
Kilus iš darbininkų klasės tai buvo natūralu.
Žinau, man buvo įskiepyta nekęsti ir bijoti policijos,
nekęsti ir bijoti privilegijuotųjų,
ir kovoti su jais.
Jis buvo pasiruošęs ginčytis
su bet kuo, kas bandytųjam aiškinti,
kaip gyventi ir ką daryti,
kada kalbėti, o kada tylėti.
Aš nuolat prisidirbdavau bėdų.
lš visų mokyklų, kurias lankiau, buvau išmestas.
Viskas, į kąįsiveldavau, pridarydavo man problemų,
taigi, aš nuolat atsitrenkdavai į sieną,
Čia Doug'as Layton'as ir Tommy's Charles'as.
Primename, kad mūsų ir Beatle fantastiškas
boikotas vis dar tęsiasi.
Mes turime nepamiršti, ką pasakė Beatles.
Beatles išspausdino pranešimą visuose laikraščiuose,
kad jie populiaresni už patį Jėzų.
lš ties aš...
Aš atkreipiau dėmesį į tą faktą,
o tai buvo užuominaAnglijai,
kad tuomet mūsų įtakajaunimui buvo stipresnė nei
Jėzaus ar religijos.
Aš nesiginčijau ir neneigiau jų.
Aš tiesiog pasakiau tai.
Aš mąsčiau paprastai, rėmiausi statistika ir faktais,
jo tvirtinimas nėra teisingas.
Nėra nei vieno, kuris būtų populiaresnis už Jėzų.
Aš tikrai nemaniau, kad visi galvoja taip, kaip aš.
Aš nesu nusistatęs prieš Kristų, prieš religiją,
ar prieš Dievą,
Daugybė žmonių stato šventoves Kristaus garbei,
o ką žmonės nuveikė dėl Beatles?
Ką jiepadarė dėl mūsų?
Aš nesakau, kad mes esame geresni ar didingesni
ar kad prilygstam Jėzaus Kristaus asmenybei
ar Dievui, ar dar kažkam.
Aš tik pasakiau, ką pasakiau, ir tai buvo neteisinga,
arba buvo suprasta neteisingai.
O štai dabar visa tai.
Mes siūlome tau paimti Beatleįrašų,
nuotraukų ir suvenyrų,
kad galėtume pateikti įrodymų
per Beatles naktinį pasirodymą Memfyje.
Rugpjūčio 19 d.,
jie bus sunaikinti milžiniškame viešame lauže.
Ta vieta greitai bus paskelbta.
Mums nesvarbūs žmonės, kuriems nepatinka mūsų įrašai,
ar nepatinka tai, kaip mes atrodome, ar ką šnekame.
Jie turi teisę nemėgti mūsų,
o mes turime teisę neturėti su jais nieko
bendro, jei mes to nenorime,
ir visai jų nepaisyti.
Mes visi turime savo teises, tiesa?
Aišku, Lennon'as pamąstė
apie tas svaiginančias populiarumo aukštumas, bet
tai jau nebuvo jų gyvenimo tikslas.
Lennon'as iš tikro labiau norėjo
užimti kritiko poziciją,
maištininko poziciją,
Tai, manau, buvo kelio pradžia,
kuriuo pasuko Lennon'as ir kuris
nuvėdė jį tiesiai priekonflikto
su Niksono administracija, įvykusio po 6 metų.
Manau, kad 60-iėji
parodė mums galimybes ir atsakomybę, kurias visi turėjome.
Tai buvo atsakymas.
Suteikė mums galimybės žybsnį.
Mes ketinome įtikinti komunistus,
kad mūsų negali įveikti armijos pajėgos
ar galinga karinė jėga.
Šiandien aš įsakiau Vietnamo
Mobiliajai Oro divizijai ir būtinoms kitoms pajėgoms,
kurios papildys mūsų kovotojų gretas
nuo 75 000 iki 125 000 žmonių beveik tuoj pat.
Aš įstojau į Aukštąją Jūrų pėstininkų mokyklą
1964 m. rugsėjį,
ir užsirašiau savanoriu vykti į Vietnamą,
Jie nebūtų radę išsiųsti nei vieno
už mane labiau pasišventusio žmogaus.
Jie negalėjo išsiųsti nei vieno, kuris būtų pasiruošęs
klausyti jų nurodymų ištikimiau nei aš.
Kai su pagrindiniu savo buriu
žygiavome per atvirą vietovę,
manesužeidė į petį.
Kulka pervėrėmano dešinį plautį ir jį sumaitojo,
tada pasiekus stuburą, suknežino ir jį.
Todėl buvau paralyžuota apatinė mano kūno dalis.
Vietnamas sunkiai pernešė karą
dar ir dėl populiacijos dydžio.
Jie neturėjo 9/11 mln., kiek turėjomemes.
Jie neturėjo Pearl Harbor'o.
Jie neturėjo motyvacijos,
kuri būtų paskatinusi kovoti ir išugdžiusi patriotizmą,
Tai buvo nepopuliarus karas,
ir jis darėsi dar nepopuliaresnis, nes labai užsitęsė,
o žmonės vis stipriau abejojo,
ar jis turi kokį nors realų tikslą,
Apie 2 milijonus vietnamiečių žuvo konflikto metu.
Karas nešlovino gyvenimo, laisvės,
ir laimės ieškojimo siekių.
2, 3, 4!
Mes nenorimekovoti jūsų kare!
1, 2, 3, 4!
Mes nenorime kariauti jūsų karo!
Kilo didžiulis sąmyšis,
kuriame didelęrolę suvaidino jaunimas
visais atžvilgiais.
Žmonės, kurie anksčiau normaliomis sąlygomis
būtų buvęapatiški,
nuolankūs ir pasyvūs,
dabar rimtai įsitraukė į politinius žaidimus.
Spaudžiami savo pačių reikalavimų,
jie ragino ką nors daryti.
Šiameprotestų amžiuje,
vienas iš naujausių atradimų buvo 4000 londoniečių,
viešai pasmerkusių Britaniją
už paramą JAV dėl veiksmų Vietname.
Kilo keletas nėdidelių peštynių, bet nieko nesuėmė.
Demonstrantai sustojo šalia
Ministro pirmininko Vilsono namo Dauning gatvėje.
Visa kultūrabuvo radikaliai keitėsi.
Susiklosčius tokiai atmosferai, Beatles
buvo priversti susirūpinti pasauliu.
Ar galėčiau užduoti jums klausimų?
Pavyzdžiui, Amerikoje žmonės vis tebeklausinėja
jūsų apie Vietnamą,
Ar verta?
Atrodytų truputį kvaila būti Amerikoje
ir net neužsiminti apie Vietnamą,
lyg nieko nebūtų įvykę,
Bet kodėl jie turėtų jūsų apie tai klausinėti?
Jūs esate žymūs menininkai.
Todėl...
Todėl, kad amerikiėčiai
visada klausia šou verslo atstovų,
ką jie galvoja apie tąir aną...
Britai, suprantat...
"Šou verslas" suprantat, kaip yra.
Bet aš turėjau omeny, kad jūs turėjote...
Tiesiog negalima nekalbėti apie tai,
kas vykstapasaulyje, kol esi vienuolis.
Atleiskite, vienuoliai, nenorėjau įžeisti.
Norėjau pasakyti, iš tiesų...
Jūs turite suprasti vieną dalyką,
kurio žmonės niekaip nesupranta apieJohn'ą,
Jo sumanyti procesai buvo kintantys.
Jis išgyveno evoliucijos procesą.
Mūsų visuomenė lekia paskui nepakaltinamus žmones,
iškeliančius "nenormalius" siekius.
Jei kas nors gali užfiksuoti popieriuje,
ką mūsų ir Amerikos vyriausybės,
taip pat Rusijos ir Kinijos...
Ką iš tikrųjų jos bando daryti.
O kaip jie mano, kaip jie tai daro.
Aš labai norėčiau sužinoti, kąjie mano darą.
Aš manau, kad jie visi yra psichiškai nesveiki.
Aš privalau būti nuošaly šios beprotystės,
kad galėčiau pareikšti,
jog tai yra beprotystė.
Jis buvo susiliejęs su pasauliu.
Pasaulyje vykstanti kaita keitė ir jį.
O tadą, žinot,
įvyko kai kas tikrai dramatiško.
Labai sudėtinga apibūdinti Yoko, nes ji išties unikali.
Ji buvo buvo pakankamai gerai žinoma
kaip konceptuali menininkė.
lš tikro tai ji vadino savo "kūrybą" "Minčių muzika".
Savo menu
Aš visada norėjau įkvėpti žmones
ir išjudinti taip, kad jie pabustų.
Kartą ji man pasakė:
"Jei pusė žmonių neatsikeltų ir neišeitų,
vadinasi, aš neviską atlikau teisingai."
Nes ji tikrai norėjo paveikti žmones,
o veikiami žmonės kartais labai nuliūsta,
jei jų nepriverčia pažinti savo jausmų.
Ji netikėtai priversdavo juos ką nors pajusti.
Tadajie supykdavo,
jie supykdavo ant jos, kad ji privertė juos kažkąpajusti.
Aš visada svajojau apie susitikimą su menininke.
Kaip įsimylėčiau ją ir visatai,
ypač iš meno mokyklos, suprantat?
O tada mes susitikome, kalbėjomės,
ir net nežinau, kaip viskas nutiko.
Tu tiesiog supratai, kad ji žino viską, kąir aš,
ir turbūt dar daugiau,
bet tai gimdavo moters galvoje.
Atrodė lyg parbloškia mane.
Aš manau, kad kai jis sutiko Yoko,
jis atrado dar vieną, neišgirstą savo balsą,
Yoko suteikė John'ui jausmą
ar tikėjimą, kad jis gali sakyti ir daryti,
kątik jis nori pasakyti ar padaryti
nieko neatsiprašinėdamas.
Mes kirtome vienas kito laukus,
kaip žmonės persikelia iš kaimo į centrą.
Taip mes perėjome nuo avangardo lauko
iki roko ir rokenrolo laukų.
Mes stengėmės surasti tai, kas būtų įdomu mums abiems.
Mus abu jaudino stimuliavo
įvairiausi potyriai.
Mes atėjome iš visiškai skirtingų plotmių,
tačiau mes buvome labai panašūs
tuo požiūriu, kad abu buvome totaliai,
pašėlusiai maištingi žmonės.
Ką jie daro?
Ta japonų ragana padarė jį pamišėliu,
jis padūko.
Bet viskas, ką ji darė, tai stengėsi
beprotiškąją mano pusę
atskleisti dar labiau.
Buvo tikrai šaunu sutikti kažką kitą,
kuris būtų toks pat keistuolis,
kaip ir tu pats, supranti?
Tai buvo kažkas.
Ar norėtum išlįsti?
Ne.
Kodėl ne?
Nes tai bendravimas...
Tai totali komunikacija.
Ar nemanai, kad tai ką jūs darote, jau truputį
išėję iš mados?
Ar manote, kad nemadinga būti pasislėpus maiše?
Kas tai?
Tai totali komunikacija.
Kas tai yra "totali komunikacija"?
John'o Lennon'o ir Yoko Ono atradimas, ar tai...
Ne. Ne, jis egzistuoja.
Mes parodysime jums pavyzdį, pagal kurį...
- Visiškas atsidavimas? - O kokiajūsų versija?
Jei juodaodis eitų darbintis įlindęs į maišą...
Jei kiekvienas eitų darbintis įlindę į maišus,
tada nebūtų išankstinio nusiteikimo.
Tada vertintų žmogų už jo vidines savybes.
O mes vadiname tai totalia komunikacija.
Kai mes nuvykome į Australiją,
mes surengėme ten spaudos konferenciją įlindę į maišą.
Buvo šaunu, nes susirinko visa žiniasklaida.
Jie mūsų nematė.
Mes tiesiog buvime priimti be išankstinių nuostatų.
Jie ėmė iš mūsų interviu. Klausinėjo:
"Ar tai tikrai jūs?", "Kuo jūs apsirengę?"
"Ar padainuosite dainą? ir panašiai.
"Kodėl mes?
Jie klausė: "Kas tai?"
O aš atsakiau: "Tai totali komunikacija."
Tadajie klausė: "Bet kodėl jūs pasirinkote mus?
Mes dar niekadanematėme Beatle."
Kažkur aš skaičiau apie protesto laisvę,
Kažkur aš skaičiau apie žodžio laisvę,
Kažkur aš skaičiau apiespaudos laisvę.
Kažkur skaičiau, kad Amerikos privalumas tas,
kad ten suteikiama teisė protestuoti dėl savo teisių.
Buvo visai kitokia atmosfera.
Galite įsivaizduoti ir suprasti
kad Black Panther judėjimas,
atsirado per patį visoje šalyje
vykstančių protesto judėjimų vidurį.
Leiskiteman jums kai ką pasakyti.
Broliai ir seserys,
jei jūs mesite tą varganątarnybą
ir netaupysite pinigų,
kad galėtumėteper savaitę nusipirkti ginklą,
tadajūs "žuvęs".
Jūs pliurpalas.
Aš manau, kad Black Panther judėjimas
ko gero buvo pavojingas,
bet pavojinga ne todėl,
kad daugelis žmonių manė, kad jis turėtų toks būti.
Ne todėl, kad žmonės turėjo ginklų,
o todėl, kad tai suteikė galimybę
parodyti pavyzdį,
kaip galima pasipriešinti jėgai.
Turėjai būti daug labiau politiškai pasikaustęs
tomis dienomis ir tuo laiku nei kada nors anksčiau.
Buvo beveik neįmanoma užsimerkti ir likti nuošaly.
O jie mūsų bijojo, nes mes...
mes kėlėme grėsmę netik nusistovėjusiai
kultūrai ir politikai,
mes kėlėmemilitarinę grėsmę tiems generolams,
kuriekariavo šį karą
ir kontroliavo mūsų jaunuolių protus.
Mes kėlėme grėsmę karinėms jėgoms.
Kai tu nusileidi kokiam nors smurtui,
tada tu pradedi žaisti sistemos žaidimą.
Valdžia tave išerziną,
pešiodamatavo barzdą ir talžydama veidą,
kad priverstų tavekautis.
Nes pirma jie panaudoja smurtą,
o tada žino, kaip supančioti tave.
Vietnamo karas suskaldė šią šalį,
taip ji nebuvo susiskaidžiusi nuo Civilinio karo laikų.
Užsikrušk, L.B.J.!
Užsikrušk, L.B.J!
Eik velniop, L.B.J!
Velniop...
Buvau palatoje pas kelis paralyžiuotus veteranus,
Bronkse, Veteranų ligoninėje,
visiškai paralyžiuotųjų skyriuje.
lr prisimenu, kaip žiūrėjome suvažiavimą.
Pone Chairman'ai,
dauguma suvažiavimo delegatų
nežinojo, kad tūkstančius jaunuolių
muša Čikagos gatvėse.
Gal John'as Lennon'as matė, kaip lazdomis talžė
per taikių demonstrantų galvas.
Gal John'as Lennon'as girdėjo skanduojant:
"Visas pasaulis mato.
Visas pasaulis mato."
Visas pasaulis mato!
Gal ir John'o Lennon'o
veidu riėdėjo ašaros tą naktį,
kaip riedėjo man.
Aš parašiau apie Beatles transformaciją,
kai išėjo jų daina "Revolution".
Kai aš išgirdau dainą "Revolution," net ir dabar,
manekrėčia šiurpas.
Nes aš primenu,
kaip sunku buvo mums abiems tuomet.
Mes abu buvome atstumti pasaulio
ir gerbėjų už tai, kad esame drauge.
BetJohn'as išdrįso prabilti.
Kai John'as Lennon'as kalbėjo,
kad revoliucija yra būtina,
bet ji turėtų vykti taikiai,
aš nemanau, kad tai prieštaravo tam,
kąjautė daugelis aktyvistų tuo laikotarpiu.
Manau, klaidingą,
buvo manyti, kad revoliucija turi būti smurtinė.
Jei aš esu revoliucionierius,
arbames esame revoliucionieriai,
tai mes esame revoliucionieriai artistai,
o ne ginkluoti žmonės.
Manau, kad Black Panther originaliame pareiškime,
dešimties skyrių programoje, kuris nėra smurtinis.
Kai ten teigiama, kad reikia apginti kai tave puola,
su tuo aš sutinku,
bet ne su visu kitu.
Taigi, aš vis dar už taiką, taikią revoliuciją,
nes pirmiausia aš esu menininkas,
ir tik po to - politikas.
Jis visada manė, kad mes turime
sekti Gandžio pavyzdžiu.
Tai buvo labai efektyvu, jis manė,
kad mes galėtume tai daryti tokiu būdu.
Lik lovoje.
Augink savo plaukus.
- Lova - taika. - Plaukai - taika.
Plaukai taiką, lova taika.
Jie iš tiesų bando įgyvendinti idėją
praleisti medaus mėnesį, kaip dauguma žmonių,
nuvykti į paslaptingą, romantišką vietelę,
Bet suvokė, kad jie yra pasaulio žiniasklaidos akiraty.
lr kur jie benukeliautų, žiniasklaida keliaus kartu.
Mes ruošiamės nesikelti iš lovos septynias dienas.
Vietoj medaus mėnesio,
tai privatus protestas...
Prieš smurtą, vykstantį pasaulyje.
Sakau...
Mes manome, kad užuot kariavus,
yra geriau tiesiog... - Nesikelkime iš lovos ir ...
lr auginkimeplaukus.
Už taiką?
Tegu jie augo, kol įsivyraus taika.
lš tiesų spaudanorėjo vieno:
John'o ir Yoko nuotraukos lovoje per jų mėdaus mėnesį.
Pasvarstę jie pasakė:
"Tokiu atvėju, leiskite jiems nufotografuoti
"John'ąir Yoko lovojeper
jų medaus mėnesį, bet pridėkite priejos žodį "taika"."
Jie visi manė, kad mes pradėsime mylėtis.
Susirinko pilna žurnalistų iš viso pasaulio,
tada mes atidarėme... Atidarę duris
jie grūmėsi, kad galėtų patekti į vidų su savo aparatais.
Bet tuomet jų veidai nutyso.
Mes sėdėjome kaip angelai ir
sveikinomės: "Sveiki. Taiką, broliai."
Visų jų veidai nukaro, o mes tiesiog gulėjomelovoje.
- Jūs buvote apsirengę...
- Mes pagalvojome, kad bus neblogas pokštas,
kai dauguma pasaulio laikraščių antraštėse,
ypač Europos ir Britų, bus parašyta:
"Susituokusi pora guli lovoje."
Dar niekur taip nebuvo padaryta.
Labai originalu.
Sąmonė pasinaudojo mitu,
kad pavaizduotų politinį ir visuomeninį tikslą.
To anksčiau dar nebuvo. .
Nepaisant to, žmonės, aukštinantys pasaulio taiką
buvo tarsi intelektuali,
anemiška žmonių grupė,
tarsi grupė,
platinanti propagandinius lankstinukus, pamfletus,
kurių niekas nenori skaityti.
John'as sakė: "Ne, ne."
Štai kodėl mes norėjome veikti būtent tokiu būdu.
Manau, kad mes padarėme didžiulį darbą,
"Prašau, sustabdykite šį nonsensą,"
"Eikite namo. Mums nepatinka tokie žmonės kaip jūs.
Eikite pasigydyti.
Ar tu tai gavai?
Puiku.
Eik pas daktarą, Pasigydyk.
Šiandien mes susitinkame su psichiatru,
gal jis mus pagydys.
Velniškai puiku.
Kai žmonės yra kūrybingi ir genealūs,
tu turi jiems leisti truputėlį atsipūsti.
Tu tikrai turi leisti jiems truputėlį atsipūsti.
Anglija nesugeba leisit atsikvėpti darbininkų klasei.
Jeigu jie dirbą, vadinasi, viskas gerai.
Jei nėdirba- blogai.
Niekas niekada nesuteikia šanso, ar suteikia?
Niekas niekada nesuteikė taikai jokios galimybės.
Tai padaryti bandė Gandis,
bandė Martin'as Luther'is King'as
bet juos nušovė.
Bet niekas...
Bet negalimalaimėti taikos sėdint didžiuliamekrėsle,
ant 802 - ųjų grindų...
Mes to nesitikime.
Mes kalbame apierevoliucionierius,
kurie mano galį įvesti ją žaibiškai,
griaudami... Griaudami pastatus...
- Daugiau jie nebegali nebegali už ją kovoti.
- Jie negali jos gauti.
Mąstėme apietai visą mėnesį.
Tai geriausia galimybė,
funkcionaliausias ir efektyviausias būdas
išaukštinti ir protestuoti prieš smurtą,
kokį tik galėjo išmąstyti mūsų protai.
Tada vienas iš eruditų nusprendė:
"Velniop, aš nesiruošiu tik stovėti ir nieko nedaryti,
"kol pasaulis įsuks mane į liepsnas.
Aš ruošiuosi veikti. "
Ši akcija, kurią surengė jis ir Yoko,
buvo, žinomą, užpulta ir išjuokta.
Apiejuos buvo prirašyta niekinančių straipsnių,
bet mūsų kartai tai turėjo stulbinantį efektą,
Pamenu, kaip aš be proto susijaudinęs sakiau: "Pagaliau!
Puikiai padirbėta! Puiku!"
Mes negalėjome net pagalvoti, kokį
neįtikėtiną pasisekimąpatirsime Amsterdame.
Kaip jūs žinote, mes buvome siaubingai apkaltinti,
kad elgiamės kvailai,
o žiniasklaida mus puolė, jie mus gniuždė, suprantat?
Bet tokia buvo mūsų misiją, ir mes turėjome tai padaryti.
Mes ir vėl tai padarėme.
Mes bandėme padaryti tai ir Niujorke,
bet Amerikos valdžia mūsų neįsileido.
Jie jau žinojo, ką mes surengėme Amsterdame.
Jie nepageidavo jokių antikarinių demonstrantų,
mes girdėjome, kad departamentas
fiksavo kiekvieną ištartą žodį.
Mes užbaigėmesavo darbą Monrealyje, be to,
pranešėme visiems užsienyje.
Likitelovose, liaudie.
Manau, jiegalėjo pagalvoti, kad
aš ruošiuosi įkaitinti revoliuciją,
Bet aš norėjau apraminti.
Jei mes priverstume žmones juoktis, to pakaktų.
Laimė- geras taikos ženklas.
Mylėkite, karui - ne, štai ką mes nuolat kartojome.
Atminkite tai.
Taiką, taiką, taika,
taiką, taiką, taika. Taiką, taiką, taika.
Taikajūsų mintyse, taikaŽemėje,
taika darbe, taika namuose, taika pasaulyje.
Pardavinėjome ją kaip it muilą, suprantate?
Turite pardavinėti ir pardavinėti,
kol namų šeimininkės nesusimąstys,
Kągi ar taika, ar karas. Tai du produktai.
Prisimenu, buvau pakviestas "gulėti lovoje" už taiką,
Smothers Brothers buvo gerai žinomi kaip
nusistačiusiųjų prieš valdžią atstovai.
Aš nuvykau ten ir turėjau ilgą pokalbį.
Ar jūs nemanote, kad ši padėtis ir kontrolė,
egzistuojančios Jungtinėse valstijose,
yratai, kąjūs noritepasakyti, i
tai švelniausia disidentinė forma.
Nėra vietos...
Nėra nei vietos, nei laiko negatyvioms mintims.
Mes tiesiog norime pasakyti:
"Klausykite, mes tai darome."
Štai ir viskas.
Mes turime daryti.
Ką jūs pasakytumėte tokiems
žmonėms kaip Richard'as Nixon'as?
Pasakyčiau: "Padarykite kąnors teigiamo."
"lš tikrųjų labai ekonomiška
išlaikyti taiką, pone Nixon'ai,
o jūs taptumėte tikrai populiarus,
jei taip pasielgtumėte."
Ką jis turėtų padaryti?
Jis turėtų tiesiog deklaruoti taiką,
Jis pablogino padėtį tomis fundamentaliomis,
lengvai suprantamomis koncepcijomis,
jog kai kurie žmonės pamanė, kad tai utopija ir naivumas.
Aš manau, viskas priklauso nuo to, kada žmonės
užsimanys taikos
ir įsisąmonins, kad gali ją turėti,
tada ją ir turės.
Vienintelė bėdą, kad jie nesuvokią,
jog galėtų gauti taiką,
Ar naivu norėti taikos?
Ar naivu galvoti, kad mes galime pakeisti pasaulį?
Galbūt ir taip,
bet tikrai verta.
Dėl minčių ir meno, kurie iš viso šito gimsta.
Tai viskas, ką norėjau pasakyti.
John'as kartą man pasakė:
"Kai aš dainuoju, noriu paspausti tau ranką"
Tai girdi milijonai žmonių."
Kodėl aš nėdainuoju: "Suteik taikai galimybę"?
Nes tūkstančiai žmonių to nenori girdėti.
Viskas, ką aš sakau!
Manau, kad tai buvo gera frazė.
Štai kaip ji skambėjo:
"Vienanorime pasakyti: suteikite taikai galimybę,"
Jie kartojo ir kartojo šią frazę.
Manau, tai buvo nuostabu.
Suteikite taikai galimybę, Kas galėjo tam priešintis?
Valdžia.
Gerai, dabar visi kartu!
Dainuokime toliau!
Jie įvelia žmones į baisius karus,
kuriuose mums nereikiakariauti, nereikėtų kariauti...
Kartais reikia kovoti,
bet ne taip ir ne smarkiai.
Kodėl nepasukus kitu keliu?
Reikia dainuoti apie žmonių vienybę,
dainuoti apie meilę, apie taiką,
lr staiga šis bauginantis balsas
tiems, kurie vis nori girdėti:
"Respublikos pergalės himną",
ar "Jų akys regėjo ateinančią Viešpaties šlovę,"
Taip, iš naujo.
Gerai, gražu.
Taip!
Tau pavyko!
Ohoho!
Įsimintiniausias "lovos" momentas buvo tuomet,
kai išėjo visi reporteriai,
ir nušvito nuostabus mėnulis,
buvo pilnatis,
iš savo lovos galėjome matyti tą nuostabiai gražų mėnulį,
nebuvo nė vieno debesio.
Buvo gražus dangus,
ir John'as pasakė: "Argi nepuiku?"
Jis kalbėjo:
"Mes tik ruošiamės komunikuoti su pasauliu,
"o mūsų dainą dainuos visame pasaulyje,
štai kaip viskas bus."
Jis buvo be galo dėl to laimingas.
Kad meišaukštinome pasaulyje taikąir meilę
ir turime jas abi.
Dabar, nei bet kada anksčiau, akivaizdu,
kad kruvinoji Vietnamo patirtis
atsidūrė beviltiškoje padėtyje.
Šią vasarą atsidūrė beveik visiškoje aklavietėje.
Akivaizdu, kad tai pasibaigs "duoti-imti " derybomis,
arba siaubingu karo veiksmų paaštrėjimu.
Dėl šių priežasčių turime didinti savo pajėgas,
kitaip priešas susilygins su mumis,
o tai nukreips invaziją į Šiaurę.
Panaudos branduolinius ginklus,
ar paprasčiausiai pasiūs dar 100, 200, 300 000
amerikiečių kareivių į mūšį.
Kaskart, kai didinamos karinės pajėgos,
pasaulis vis labiau artėja pasaulinės katastrofos link.
Karas buvo didžiulė klaida.
Mes vykome į Vietnamą, nevą, išsaugoti demokratiją,
kuri iš tiesų neegzistavo.
Mat Pietų Vietnamas buvo monarchiją,
ir gana žiauri.
Mes kovojome dėl tikslo, kuris jau buvo prarastas
dar prieš tai, kai pirma mūsų koja įžengė į šią žemę.
Dar niekada nebuvo panaudota tiek daug karinės jėgos,
ir taip betiksliai, kaip Vietname.
Praėjo tiek laiko, patyrėme daugybę aukų,
iššvaistyta galybė lėšų,
o vis dar nematyti jokios prošvaistės.
Tuomet pasakiau, kad atėjo laikas
Amerikos žmonėms paklausti naujam vadovavimui,
nesivadovauti praeities strategija ir senomis klaidomis.
Pažadu, mes garbingai užbaigsime Vietnamo karą.
Jis pažadėjo, kad turi sugalvojęs slaptą planą,
kaip pabaigti karą,
bet atskleis jį po rinkimų.
Karas galėjo padaryti žmogų beprotį.
Žmones šaukė į kariuomenę.
50 000 amerikiečių kareivių žuvo.
50 000.
40% Amerikos jaunuolių žuvo Vietname
per tuos ketverius metus.
Po to, kai 1968 m. buvo išrinktas Nixon'as.
Mes įgyvendinome planą,
jį įvykdyti padėjo susitarimas su Pietų vietnamiečiais.
Visiškai atsitraukė
visos JAV sausumos karinės pajėgos.
Kadangi Pietų Vietnamo karinės pajėgos žymiai sustiprėjo,
tai stipriai paspartino amerikiėčių atsitraukimą.
Neturiu ir neketinu
skelbti mūsų programos nuostatų.
Susirinkome čią, kad vėl patvirtintume
tas amžinąsias vertybes,
kurias įgyjame gimdami:
tai gyvybė, laisvė ir laimės troškimas.
Esame čią, kad skelbtumetaiką,
kad padarytume galą karui nekažkada būsimojeateityje,
bet padarytumetai dabar.
Man patinka, kai mane mėgsta.
Man nepatinka kalbėti tai, su kuo niekas nesutinka.
Kai taikos žygio dalyviai atvyks į Vašingtoną,
bus labai lengva pasakyti, kad pritariu jiems.
Padarysiu, kaip jie nori.
Bet prezidentas privalo pasakyti tai,
kąjis mano esant teisinga,
nes tvirtai tikiu, jog kartais yra būtina
nubrėžti aiškią liniją,
nenusiteikti prieš tuos, kurie tau nepritaria,
bet aiškiai parodyti, kad negali būti jokių kompromisų,
kai ginčijamasi dėl tokių didžių problemų
kaip apsisprendimo teisė, laisvė ar taika.
Pamenu, susibūrimą prie Finansų ministerijos.
Vieną vakarą srautai žmonių plūdo gatvėmis
ir visi savo rankose laikė žvakes.
Tai buvo labai simboliška.
Grįžtant į tuos laikus, pamenu, rūkiau cigarus,
ir atmenu, kaip tiesiog priėjau prie vieno iš jų,
sugriebiau už riešo, kad galėčiau pasiekti žvakę,
ir prisidegiau cigarą,
O tada žiūrėdamas jam į akis tariau:
"Štai, tu ir pravertei...
Nors kažkam atnešei naudos."
lr nuėjau.
Tokia buvo mūsų nuostata jų atžvilgiu.
Nixon'as parodė savo poziciją, Demonstracijų metu
jis žiūrėjo futbolo rungtynes
ar dar kažkąpanašaus veikė.
lš tiesų jis buvo labai sunerimęs dėl tų demonstracijų.
Jos sudavė stiprų smūgį Baltiesiems rūmams.
Ar girdi, Nixon'ai?
Ar girdi, Agnew?
Ar girdite, jūs ten, Pentagone?
"Suteikite taikai šansą,"
Prisimenu, kaip fotografavau milijoną žmonių,
susirinkusių į antikarinę demonstraciją,
skanduojančių iškeltomis į viršų rankomis.
Ši daina tapo nacionalinė giesmė
antikarinio judėjimo metu.
Kaip tapo giesmeliaudies daina "Mes nugalėsim"
prieš tai vykusio judėjimo už pilietines teises metu.
Dainuokiteją namie!
Karas baigsis, jei jūs to norite.
Taika.
Žodžius "Karas baigėsi, jei jūs to norite"
patariau išplatinti ant plakatų.
TadaJohn'as atsakė:
"Geriau padarykime afišų stendus
ir pastatykite įvairiuose pasaulio miestuose."
Oho.
Matot, jo komunikacijos laukas
buvo daug platesnis už manąjį.
Tad jis pagalvojo apie tai.
lšplatinome afišas 11 pasaulio miestų.
Niujorke, Los Andžele,
Monrealyje, Toronte,
Paryžiuje, Berlyne, Romoje,
Londone, Atėnuose, ir Tokijuje.
Jei truputį pasiseks afišuosime ir
Porte, lspanijoje, Karibuose.
Suradome draugą, kuris pasirūpins tuo.
lš kur gausit pinigų,
sumokėti už afišų stendus?
Šiuo metu reikės mokėti iš savo kišenių,
bet mes gavome keletą pasiūlymų, norinčių padėti.
Žmonės klausė, kiek kainuoja?
Sakiau, kad nežinau, bet tai tikrai pigiau
už žmogaus gyvybę.
Jis pasinaudojo tuo, kad žiniasklaida
maniakiškai jį persekiojo.
Ką jis benuveikdavo jie nelikdavo nepastebėta.
Bet tai visiškai nereiškia, kad tavo mintys turi sutapti
su tuo, ką jie rašo.
Juk akivaizdu, kad žiniasklaida iš tikro tavęs nesupranta,
o tai, ką jie suprato, jiems nepatiko.
Esu viena iš tų, kurietave dievino.
Kągi, atleisk, bet tu dievinai seną žvaigždę,
ir manei, kad aš labai satyriškas...
Bet pakalbėkime apie pasipelnymą iš Beatle...
Tau patiko "Hard Day's Night," meilute,
bet aš suaugau. O tu, akivaizdu, ne.
- Ar tikrai? - Taip, žmogau.
- Kiek tau metų? - Man 29 metai.
John'as nebuvo kvailys.
Jis suprato, kaip žmonės reaguos, jei jis bus pakvaišėlis.
Jam buvo nesvarbu.
Jam buvo vis vien, ką žmonės apie jį galvojo.
Tai buvo nesvarbu palyginus su tikslu, kurio jis siekė.
Jei atsidursiu ant skaitalo viršelio,
norėčiau atsidurti ten su žodžiu "taika".
Bet tu apsijuoksi!
Prieš keletą žmonių. Man nesvarbu...
Tu per daug geras tam, ką tu darai!
Jei tai išgelbės žmonių gyvybes...
Ar nemanai, kad tu...
Brangus berniuk,
tu gyveni nerealiam pasauly.
Kągi, tu sakai...
Ar nemanai, kad tu išgelbėjai vienintelę gyvybę?
Klausyk, ar nenorėtum man pasakyti,
ką jie dainavo per moratoriumą?
Kurį... kurį moratoriumą?
Vašingtone.
Per šitą,
Per didžiulį, neseniai įvykusį.
Jie dainavo "Suteikite taikai šansą,"
- Mūsų dainą, ko gero. - Ną, taip, ji buvo parašyta...
Žinojau, kad atsineši.
Taigi, jie dainavo vieną iš mūsų dainų.
Ną, jei tu...
Žinomą, puiki daina.
Tik tiek gali apie tai pasakyti?
Moratoriumas?
Tu sakei, kad Amerikoje
labai rimtai nusiteikę dėl protestų?
Taip, rimtai.
Bet buvo labai lengvabūdiška dainuoti
tokią nerūpestingą dainą,
kurią aš kartą parašiau.
Džiaugiuosi, kad jie ją dainavo.
Kai nuvyksiu tenai, dainuosiu ją drauge su jais.
1970 m., gegužė. Nixon'as įsiveržė į Kombodžą.
Dėl šios priežasties šalis praktiškai užsiplieskė.
1970 m. gegužės 4d. keturis studentus,
užmušėnacionalinės armijos gvardiėčiai.
Už protestus Kento valstijos Universitete.
Jie protestavo prieš karą.
Kągi, tai buvo 18-mečiai vaikai,
nesuvokiantys situacijos, naivūs ir
jie turėjo taikyti į 18-mėčius vaikus
su 30-06 kalibro pusiau automatiniais ginklais...
Taip, jie buvo uniformuoti.
Jie- tai Nacionalinė gvardija...
Labai trumpai apmokyti.
Jie jautėsi esą grėsmingi, nes jie buvo ginkluoti.
Kaip manei, kas turėjo atsitikti?
[Skamba varpai.]
Kažkaip susimąsčiau, kad tai buvo nenugalima srovė,
apsėmusi ir nešanti su savimi visą Ameriką,
Mes negalėjomejos sustabdyti,
viskas iš tikro jau buvo patvinę.
Tai buvo akivaizdu, jei būtum atmerkęs savo akis.
Bet kuris Federalinio biuro specialusis agentas
privalo būti pasiruošęs priimti bet kokį iššūkį.
Mūsų tautos saugumas ar žmogaus gyvybė,
gali priklausyti nuo jo.
Hoover'is turėjo
kiek kitokį supratimą apie demokratiją
nei mes visi.
J. Edgar'as Hoover'is, pavaldus FTB,
kaip dabar paaiškėjo iš dokumentų...
nemanė, kad galima apie tai dar ką nors diskutuoti...
Naudojo FTB kaip instrumentą.
Beveik kaip politinę valdžios jėgą.
Bet kuris asmuo, apiekurį dar nieko nežinojo,
tapdavo įtariamasis
FTB tyrimui.
Kartais jie sako, kad
p. Hoover'is kontraversiška asmenybė.
Leisk kai ką tau pasakyti. Kiekvienas, kuris yra stiprus,
kuris kovoja už savo įsitikinimus,
kuris atsitiesia, nes yra ryžtingas,
yra priverstas būti kontraversiškas.
Grįžtam į tuos laikus.
FTB veikė sutartinai.
Jiene tik rinko informaciją,
jie suvokėsavo misijos svarbą:
kito asmens žlugdymą.
Bet kuris, kuris tuomet priklausė kokiam nors judėjimui,
bandė priešintis vyriausybei,
turėjo suvokti, kad FTB
klausosi telefoninių pokalbių,
seka įvairias asmens gyvenimo sferas,
šmeižią, melagingai apkaltina
naudodami legalius būdus.
Tai mūsų tikslas.
Jei mes neprarasime tikėjimo žmoniškumu,
jei mes seksime Dievo mokymu,
jei mes sukaupsime mūsų prosenelių jėgą,
tuomet mes išsaugosime mūsų laisvės palikimą,
Atsigręžus atgal į praeitį, sakau, baisu, ką mes padarėme.
Mumis naudojosi valdžią,
kad sustabdytų pasipriešinimą. ... taip paprastai.
Tai buvo labai rimta.
Tai nuėjo taip toli, iki politinio teroro akto...
Gestapo- žudymo stilius,
kurį naudojo juodiėji organizatoriai,
Chicago'je, Frėd Hampton'e.
Tai patiko Hoover'iui.
Būtent tai, norėjo išgirsti Hoover'is,
kad agentai neutralizavo tas visas organizacijas.
Niekas nekėlė klausimo:
ar tai teisingą, ar neteisinga,
nelegalu ar etiška,
amoralu, ir pan. Tol nekėlė, kol buvo efektyvu.
Amerikoje nebuvo vietos toms drovioms sieloms,
kurios nuolaidžiai, tyliai reikalavo,
nei tiems, kurieskandavo šūkį:
"Geriau raudonas, nei miręs. "
Mums reikia vyrų ir moterų,
gebančių pasipiktinti tokiu amoralumu,
vyrų ir moterų, nepraradusių tikėjimo,
vyrų ir moterų, ginsiančių savo įsitikinimus,
vyrų ir moterų, kuriems Dievas suteikė stiprybės ir ryžto
išsaugoti demokratiją.
Kai nuvykome į Niujorką, buvomelabai laimingi.
John'as įsimylėjo Niujorką, pamilau jį,
žinomą, ir aš, man tai
buvo tarsi mūsų medaus mėnuo.
Susipažinome su įvairiais menininkais,
įvairiais pogrindiniais politikais
ir dar daug visko įvyko.
Buvo labai įdomu.
Tad mes pajutome, kad mums reikėtų čia pasilikti.
Jaučiausi čiatarsi namie.
Aš atsipalaidavau, bet po kažkiek laiko aš supratau faktą,
kad aš nesu Anglijoje,
o gyvenu kažkur kitur.
Laimei ar nelaimei,
jieirgi kalbėjo angliškai, tad aš pritapau.
Apie šią vietą John'as sakydavo, kad
čia yra besikuriančio pasaulio centras.
Kai kūrėsi Roma, tu norėtum būti Romoje.
Nenorėtum atsidurti kažkur už jos ribų.
70-ųjų laikais, tu nori gyventi New York'e.
John'as norėjo gyventi būtent čia.
Jis nenorėjo jokių kivirčų,
bet pateko į tikrą katilą.
Jis pats įsivėlė tiesiai į politinių aistrų sūkurį,
ir nudegė.
John'o Lennon'o problema buvo ne jo muzika,
bet keletas draugų,
kuriejį supo.
Jie bando įrodyti, kad kinai,
jiesako, kad vietnamiėčiai,
pietų vietnamiečiai, yra mūsų priešai.
Bet jie yra mano broliai, ne priešai, suprantat?
Įsikalkit tą.
Mes kariaujame prieš galią,
kuri niekina ir bando sunaikinti pasaulį,
savo pačios jaunuolius.
Mes kariaujame, Nixon'ai.
Atmink tai.
Abbie Hoffman ir Jerry Rubin
buvo labai ryškūs politiniai aktyvistai.
Jie, skubu pridurti,
taip pat jiems buvo mieli, bet
jie buvo žymiai labiau užgrūdinti anti karinių protestų,
nes kovojo prieš karą jau keletą metų
įvairiose viešose sambūriuose.
Mes turėjome susitikti su jais, ir
labai dėl to nervinomės.
Taip.
Pagalvojau, kad aš nenoriu... Reikia būti atsargiam.
Aš nenoriu sutikti nei vieno bombas mėtančio
iškrypėlio ir viso to mėšlo.
Galiausiai mes su juo susitikome. Buvome labai sunerimę.
Bet abu buvome maloniai nustebome,
nes jie buvo visai kitokie, nei jų susikurtas įvaizdis,
kaip ir mes esame kitokie nei atrodome.
Aš pažinau ir daug kitų žmonių,
ir patikėjau ką apiejuos rašė laikraščiai.
Nors aš geriau už kitus turėjau žinoti,
nes apie save teko skaityti daug mėšlo,
kas iš tikro buvo netiesa.
Taigi, mes susipažinomesu jais ir atradome...
Atradome juose kažką meniško.
Labai jautraus.
Pirma kąjiems pasakėme, buvo:
"Ei, jūs panašūs į menininkus.
"Jūs rašoteknygas. Vaidinate teatre.
Jūs atrodot kaip menininkai."
O jie atsakė: "Ką gi, o jūs du menininkai,
mums panašesni į revoliucionierius."
Kai jie susipažino su Hoffman'u ir Rubin,
jie tapo visiški instrumentai
dviėjų patyrusių politikų rankose.
Kai John'as ir Yoko atvyko, suprantat tas jų
"Suteikite taikai šansą,"
Dabar buvo...
"Nuo šiol aš turiu kitą ginklą,
kurį panaudosiu prieš valdžią."
Gulintis ant stalo peilis nekėlė niekam pavojaus.
Bet kai už žmogų atsakinga agentūraįsako tau
paimti peilį ir perpjauti juo kam nors gerklę,
jis tampa žudymo įrankiu.
Šiuo atveju, juo manipuliavo,
kad pakenktų JAV pastangoms
laimėti Vietnamo karą,
ir kad įsivyrautų tvarka ir stabilumas čia, namuose.
Yoko ir man labai pasisekė,
kad susipažinome su šiuo žmogumi
prieš kelias savaite, gal prieš mėnesį.
Mes pamatėme, kad jis buvo nuostabus vyrukas,
ir turėjo daug ką pasakyti.
Jis darė daug dalykų,
apie kuriuos aš niekada neskaičiau laikraštyje.
Mes atvykome tiesiai iš Anglijos.
Čia atradome daugelį dalykų...
Dalinti žmonėms maistą,
švietimo programos.
Mes mąstėme: "Pažinkime tų žmonių kitąpusę."
Žmogus, kurį noriu pristatyti,
yra geras mūsų draugas,
tikiuosi, ir jūsų.
Tai Bobby's Seale'as,
Black Panther susibūrimo pirmininkas, ir štai jis čia.
Bobby's Seale'as prie šio judėjimo pridūrė
daug pavojingesnį aspektą,
Kėlė tiesioginį, fizinį pavojų.
Jis turėjo daug stipresnę nelaimės,
kylančios grėsmės nuojautą nei kiti.
Mes galimekalbėtis apie išniekinimą,
iš istorijos perspektyvų apie fašizmo žalą,
apieistorijąniekinantį karą,
apie istoriją niekinantį pasaulyje egzistuojantį badą,
istoriją niekinančias žmogžudystes,
kaip istorija yra niekinamą, kai mes, žmonės,
prislėgti vargstame šiame pasaulyje.
Juk mus kankino tiek daug metų.
Svarbiausia, kad šis išniekinimas yra gamtos
pasaulio, visatos išniekinimas.
Vienintelė išeitis atsikratyti šio išniekinimo
yra pradėti visuotinęrevoliuciją.
John'as ir aš jautėme, kad jis yralabai protingas vyras.
Todėl mes bendravome tokiame lygmenyje.
Tai viena iš tų
savo poreikiams pritaikytų sąjungų.
Užbėgdamas į priekį jis sakydavo:
"Aš noriu padėti."
"Noriu paimti šiek tiek pinigų ir paaukoti.
"Padaryti, ką nors, kas padėtų tikslui,
nes tai, ką tu darai... "
Jis matė, kad mes
mano dėka su juo atvirai kalbamės, pasipasakojame jam,
pasakojamejam visas istorijas, visus darbus,
kuriuos mes nuveikėme.
Kokia Black Panther politika?
- Nes daugelis žmonių nežino... - Politika?
Gal tu norėtum, kad aš papasakočiau apie filosofiją,
Filosofija.
Mūsų filosofija paremta, kaip mes sakome, susikalbėjimu.
Mes nesamenacionalistai.
Mes netikime nacionalizmu.
Nacionalizmas yra panašus,
artimas despotizmui, artimas rasizmui.
-Artimas sektantizmui... - Tą išsakiau savo dainoje.
- Taigi, mes ne tokie... - "Įsivaizduok nėra valstybių."
Manau, kad šiuo požiūriu mes galime
iš tikro tapti draugais, supranti, ką aš noriu pasakyti?
Mes patinkame vienas kitam. Žinai, man patinka John'as.
Šis vyrukas ginė
kai ką, kas mano nuomone, buvo būtina ir aktualu,
tuo protestų, sąjūdžių laikais.
Kai tu įtraukei Bobby Seale'ą į savo komandą,
kiekvienas mentas ėmė tavęs nekęsti.
Kiekvienas su įstatymais susijęs asmuo šioje Žemėje,
buvo nusistatęs prieš tave
ir viską, ką tu darei, traktavo kaip
didžiausio valstijų priešo darbą,
Jis galėjo muzikuoti, nevartoti narkotikų,
nepliaukšti liežuviu apie
tai, ką jis mėgstair ko nemėgstą,
apieJAV.
"Nesikišk į jokius politinius reikalus.
Tiesiog dainuok savo dainas ir tylėk."
lr viskas būtų buvę gerai.
Bet kai jis pradėjo finansuoti žmones,
kurios bandėme pasodinti į kalėjimą,
tai jau tapo rimta.
Noriu pasakyti, kad kai didžiausiai ir galingiausiai
pasaulio imperinei nacijai,
Jungtinėms Amerikos Valstijoms,
pradeda rimtai grasinti rašytojas, intelektualas,
dainininkas ir dailininkas, tai tampa juokinga.
Noriu pasakyti, kad tai tik pokštas,
bet noriu pabrėžti, kad jie labai susinervino.
Valdžiai jis įvarė siaubą,
nes jis buvo labai įtakingas.
Įvarė siaubo.
Matot, jie nebijojo, tokių žmonių kaip Mick'as Jagger'is.
Jis tik muzikantas, ilgaplaukis vėplą,
nemokantis normaliai elgtis su tokia galybepinigų.
John'o bėda buvo jis...
Už jo argumentų stovėjo intelektuali jėga.
Bet kas, kam nepatinka ši šalis,
galėjo užsičiaupti arbapalikti ją,
Apietokį pasirinkimą galvojome kiekvienas iš mūsų.
Tai jie ir norėjo pasakyti.
"Ką šis svetimšalis čia veikią,"
"dainuoja netinkamas dainas, kritikuojamus ir mūsų karą?'
Patriotizmas, kaip žinomą, paskutinis
nenaudėlių prieglobstis.
Dabar mes kalbame apietikrus
niekšus, tokius kaip Nixon'as.
lr šių dienų žmonės manipuliuoja panašiomis frazėmis.
"O, tai nepatriotiška.
Nepatriotiška."
John Lennon! Yoko Ono!
Mes atvykome čia ne vien tik padėti John'ui
ir išsiaiškinti, kas čia vykstą,
bet taip pat parodyti ir jums visiems pasakyti,
mes nesameapatiški ir galime kai kąpadaryti.
Kągi, "gėlių galia" nesuveikė. lr ką?
Mes pradėsimeiš naujo.
Šią dainą parašiau John'ui Sinclair'iui.
Aš tapau kultūros agitatorius... visuomeninis aktyvistas.
prieš 40 m. Detroite.
Mes norėjome pasakyti, kad karas turėtų pasibaigti,
o žmonės turėtų mylėti vienas kitą.
Tad mes pradėjome "atsiversti į kitą tikėjimą" .
Buvome už marihuanos legalizavimą,
kol rūkė daugybė žmonių.
Tai buvo tikrai ne išmintingiausias sprendimas.
Turėti imtis kažko,
jei nori kažką pasiekti.
Mane areštavo už marihuanos laikymą,
ir už tai kad daviau dvi suktines
persirengusiai policininkei.
Jis praleido kalėjime 2 su puse metų
už tai, kad surūkė 2 suktines!
Tai panašu į "seilių solidarumą".
Kai vienas marihuanos rūkorius patenkaį kalėjimą,
mes visi patenkame kalėjimą!
Mane nuteisė nuo 9,5 iki 10 metų nelaisvės 1969 m. liepą,,
ir pasodino į kalėjimą.
Buvau labai griežtai saugomas,
ir, žinoma, buvo paskelbtą, kad esu pavojingas visuomenei.
Nuosprendį paskelbė Apeliacinis Mičigano teismas.
Kągi, "John'ai Sinclair'i." Puiku ir paprasta.
Niekšiška.
1, 2, 1, 2, 3, 4.
Įvyko 12 val. trunkantis koncertas.
Apie jį buvo pranešta visose valstijose.
Dienąprieš koncertą
atmetė John'o Sinclair'io užstatą,
Aukščiausiasis Mičigano teismas jo neišleido į laisvę.
O tada...
viskas tiesiog susprogo.
Visuomenės nuomonė
mano naudai pasikeitė beveik 180 laipsnių.
Nes paprastai žmonės galvoja:
"Ei, vyrukas iš Beatles
"atvyksta padainuoti apie šio žmogaus bylą.
Čia turbūt kažkas negerai."
Pirmadienio rytą
Mičigano Aukščiausias teismas pats paneigė savo sprendimą
ir išleido Sinclair'į į laisvę,
Štai tada FBl išvydo pačią
John'o ir Yoko galios pradžią,
ypač John'o Lennon'o.
Mes pripažinsime 26-ą Jungtinių valstijų
Konstitucijos pataisą,
Pataisą, kaip jūs žinote,
suteikia teisębalsuoti
visiems jauniems žmonėms tarp 18 ir 21 m.
11 milijonų naujų rinkėjų - tai pataisos rezultatas,
kurį, kaip dabar pamatysite, patvirtins
Amerikos skautų organizacijos pirmininkas.
Tad dabar Nixon'as įgijo milžinišką elektoratą,
kokio dar niekada anksčiau neturėjo.
Šie 18- 21 metų jaunuoliai,
tai širdimi ir siela atsidavę John'o fanai.
Buvo baiminamasi, kad John'as gali sujaukti,
kad John'as gali paveikti,
kad John'as gali įstumti į pavojų
politinį Richard'o Nixon'o gyvavimą,
Ną, jei norėtum sudaryti priešų sąrašą,
kuriame reikėtų nuspręsti,
kuris iš jų pats pavojingiausias,
Nixon'o vietoje Lennon'ą įrašyčiau patį pirmą,
Prieš keletą metų tu būtum sakęs:
"Nebalsuokime. Balsuoti beprasmiška."
Man irgi taip atrodė. Niekada gyvenimenebalsavau.
Bet dabar sutikau tave ir dar daug žmonių,
kurie ragino užsiregistruoti balsuoti.
Man tai neatrodė labai radikalu.
Kodėl taip pasikeitėt...
Prieš 2 metus, tu būtum liepęs
nebalsuot, o dabar ragini balsuoti.
Taip yratodėl, kad leidžiama balsuoti nuo 18...
Reikėjo sumažinti iki 12 m.
Mes manome, kad visi jaunuoliai
turėtų balsuoti kaip vienas blokas,
ir neturėtume balsuoti nei už vieną kandidatą,
kuris automatiškai visko neatsakė iš Vietnamo
bei turėtume nuvykti į suvažiavimus
Majamyje ir San Diege,
ir besmurto parodyti, kad mes esame,
kad kovosime už savo įsitikinimus.
Jietaip svaigo, kad pasisekė
išlaisvinti Sinclair'į iš kalėjimo per tą koncertą,
kad surengė tik keletąpasirodymų. Kiek pamenu,
Niujorke jie tikrai planavo koncertinį turą...
Gana didžiulį turą.
Kalbėjome apie tai,
kad galėtume surengti turą, iš esmės tam,
kad galėtume sekioti
paskui Richard'ą Nixon'ą, keliaujantį po Ameriką
prezidento rinkiminės kampanijos metu, 1972 m.
Mūsų dabartinis tikslas yra pasakyti jiems,
kad dar yra vilties,
ir mes dar vis galime tai padaryti,
mes turimeten nuvykti ir pakeisti jų mąstymą,
nuraminti, kad viskas susitvarkys.
Mes galime viską pakeisti.
Niekas nepasibaigė vien tik todėl,
kad nepavyko "gėlių galia".
Tai tik pradžia.
Mes esame revoliucijos pradžioje.
Mes esame tik pasikeitimų pradžioje.
Jieapatiški, nes dar jauni,
jie galvoją, kad jei nesuveikė šiandien,
tai jau visko pabaiga.
Mes turime įtikinti juos,
kad vėl pradėsime viską iš naujo,
ir todėl mes ketiname išeiti į trasą,.
O turėjome pabaigti turą nemokamu 3 dienų roko festivaliu,
Nacionalinės respublikonų Konvencijos išvakarėse.
lš Amerikos tai pasklis po visą platų pasaulį.
Tegyvuojarevoliucija.
Tokia buvo mūsų su Lennon'u perspektyva.
Didžiąją laiko dalį jis vaikščiojo apdujęs,
išvargęs nuo savo minčių.
Tačiau jis buvo plataus profilio asmenybė
tad jo veiklą slaptai sekė.
Jie tikrai nenorėjo, jog šimtai, tūkstančiai,
milijonai jaunuolių nesilaikytų konvencijos nuostatų,
ypač ten, kur dalyvaudavo John'as Lennon'as.
Nemanau, kad jis suvokė Amerikos politinės sistemos galią,
ir kokią galingą jėgą jie galėjo panaudoti prieš jį,
norėdami jį nutildyti,
ar užmaskuoti jo veiklą, kuria galėjo pasekti aktyvistai.
Buvome įsitikinę, kad visi telefonai yrapasiklausomi,
ir tikrai taip buvo...
Kaip ir daugelis dalykų, mūsų išradingiausiose fantazijose
nebūtumesugalvoję,
ką jieiš tikro rezgė prieš mus.
Ar manai, kad jie tave persekioja?
Taip, jie mane persekioja. Sakau,
prasidėjo nuo to, kad manesekė mašiną,
o mano pokalbiai telefonu buvo įrašinėjami.
Manau, jie bandė mane įbauginti,
ir aš bijojau, paranojiškai.
Žmonės manė, kad man tuomet pasimaišė protas.
Turiu galvoj, jiebet kuriuo atvėju taip manė,
bet tuomet ypatingai.
"Lennon'ai, tu esi pasipūtėlis maniakas.
Kam reikia tave sekti? Ko jie nori?
lr aš to klausiu. Ko jie nori?
Aš neketinu kelti jiems jokių problemų.
Nustebau išgirdęs, kad Lennon'as buvo sekamas,
kad buvo įrašinėjami jo telefoniniai pokalbiai.
Taip nustebau ir kai išgirdau, kad
yra sekamas Martin'as Luther'as King'as.
Tokie darbeliai, kuriais užsiiminėjo FTB,
man atrodė, tokienereikalingi
ir labai rizikingi, o koks tikslas?
Negaliu to įrodyti.
Aš tik žinau, kad buvo daug taisymų padaryta pogrindyje.
Suprantu, kuomet pakėlus ragelį nėra klausomasi,
bet kaskart man pakėlus, pasigirdavo daug triukšmo.
Kai atidariau duris, kitoje gatvės pusėje
stovėjo keli vyrai.
Aš įsėdau į mašiną, o jie nusekėman iš paskos.
Jie net nesislėpė, suprantat?
Štai kodėl pasidariau truputį paranojiškas.
Jienorėjo, kad matyčiau, jog jie mane seka.
Netrukus supratau, kad tai buvo rimta.
Jie ateis manęs, jei ne šiuo, tai kitu keliu.
Jie vargino mane.
Pamenu, kaip man pasakė,
kad jei kas nors nutiks Yoko ir jam,
tai nebus atsitiktinumas.
Kai mes supratome,
kad jie yra ypatingai suinteresuoti
sutrukdyti mūsų planams.
Čia ne šiaip koks paprastas patikrinimas.
lš tiesų jie ruošėsi imtis intensyvių priemonių prieš mus.
lš dalies tai prasidėjo nuo
Baltųjų rūmų, kai
Strom'as Turmond'as parašė Senatoriui laišką,
Kongresas smarkiai vėlavo
su radikaliuoju kairiojo sparno tyrimu.
Turėjo būti priimti nauji įstatymai,
padėsiantys apsaugoti mūsų tautą
nuo priešų bandymų mus sunaikinti.
Jis buvo dešiniųjų pagrindinė figūra.
O dešiniėji šioje šalyjeir tapo galingąja
politine jėga 70-aisiais metais.
Strom'as Thurmond'as buvo respublikonų senatorius
Senate, Apsaugos komitete.
Jis teikė informaciją
apie Lennon'o planus, kuriamus su Jerry Rubin'u,
Abbie Hoffman'u ir kitais žmonėmis
nacionaliniam koncertų turui.
Štai apie ką Strom'as Thurmond'as
rašė Baltiesiems rūmams.
lr būtent tame laiške Strom'as Thurmond'as
pateikė siūlymą, kaip visa tai sustabdyti.
Strom'o Thurmond'o pastaba
Baltiesiems Rūmams baigėsi taip:
"Jei Lennon'o visa yra terminuota,
turi būti operatyviai apribotas jo buvimo laikas."
Vieną dieną kažkas pasibeldė į duris,
bet mes jų neatidarėme. Kai paklausėme, kas ten?
"Emigracija."
Pareigūnas tiesiog pakišo lapą po durimis,
nes mes jų neatidarėme.
Galbūt dėl to.
Tai buvo pranešimas...
Pranešimas apie deportaciją,
Mes pažvelgėme vienas į kitą,
"Ką dabar darysime?"
Tai buvo labai bauginantis momentas.
John'ai, ką tu sakei?
Sakei, kad tave ištiko šokas?
Taip, buvau truputį sukrėstas.
Manai, jie tave deportuos?
Neturiu supratimo. Gal tai tik procedūra. Nežinau.
Geriau įeikim. Mes vėluojame.
Jei nori, galim susitikti, kai atsilaisvinsiu.
Ar galima pasiklabėti, kai išeisi?
Mes turėjome sąrašą dalykų, kuriais turime pasirūpinti.
lmigracijos ir natūralizacijos tarnyba
planavo surengti didžiulį teismo proceso šou,
ir iš tikro padaryti John'ą Lennon'ą
nepaprastai populiarų.
Jienorėjo parodyti,
koks jis yra nepageidaujamas svetimšalis,
Koks jo gyvenimo būdas, draugai,
jo pasirinkta politika.
Jieruošėsi paimti kelias ištraukas
iš kelių jo dainų ir jas pagroti.
Dauguma dainų pasirodė labai antagonistinės
Nixon'o administracijai.
Kaip tokios procedūros paveikė jus paveikė emociškai?
Jaučiuosi tarsi vėl sugrįžęs į mokyklą,
Visą savo gyvenimą vis patenku į bėdą, ne čią, tai kitur.
lr pažiūrėsiu, kuo tai baigsis.
Dabar jie manęs nesužlugdys, štai ir viskas.
Daugiau manęs nebemuš.
Yra 2 priežastys, dėl kurių teismas neįvyks.
Pirmoji, kad tyrėjas, vienintelis
blaiviai ten mąstantis asmuo,
suprato, kad atitolins nuo savęs visą
Amerikos jaunimą, jei surengs tąteismą.
Antra, būtų per didelis laiko ir pinigų švaistymas,
nes jie jau turėjo galimybę
išvyti Lennon'ą iš šalies.
60-ųjų pabaigoje buvo policininkas,
kuris neužėmė aukštų pareigų narkotikų skyriuje Londone,
skyrius dar buvo visai naujas.
Jie turėjo 2 šunis visame departamente.
Jis suimdinėdavo kiekvieną pop žvaigždę,
kurį sugebėdavo sučiupti.
Taip jis išgarsėjo.
Kai kurios žvaigždės vartojo narkotikus namie, kai kurios
kai kurios nevartojo.
Jam buvo vis vien.
Jis pakišdavo narkotikų ar dar ką nors padarydavo.
Vėliau... Pakišo ir man,
nes tuomet aš nevartojau narkotikų.
Mes net nenutuokėme, kad jis neduos ramybės
ir vėl.
Anglijoje buvau apkaltintas narkotikų laikymu
ir gavau $100 baudos... Tai yra 100 svarų.
- Ar tai kliūtis? - Tai kliūtis.
Geriau nei pakliūti į bėdą.
-Ar tai kliūtis, kad galėtum likti? - Taip.
Jo problema buvo teistumas už marihuaną.
Taip susiklostė, jog nebuvo jokios prošvaistės,
kaip kartais tokiu atveju nutinka.
Jei jis būtų gavęs baudos taškų už greičio viršijimą,
ar būtų...
Galėčiau suskaičiuoti ant pirštų visas smulkias nuodėmes,
kurias jis padarė būdamas Amerikos piliečiu,
bet jie vis tiek stengtųsi surasti
jo silpnąją vietą, jo Achilo kulną,
ir vis vien apkaltintų.
Visatai leido John'ui Mitchell'ui... ir tai minia,
kuriai jis buvo atviras, jį atakuoti.
Johnai, kodėl jus deportavo?
Viena iš oficialių versijų,
kad Anglijoje buvau nuteistas už marihuanos vartojimą.
O tikroji priežastis, kad aš esu kovotojas už taiką.
Ar nemanot, jog tai yra dėl to, kad
valdžia mėgina atsikratyti Lennon'u.
Visiškai ne.
Tokia tvarka. Mes taip elgiamės su
visais, nuteistais dėl narkotikų.
Mūsų advokato vardas Leon'as Wildes'as, jis yra...
Jis nėra tas advokatas. Jis nėra William'as Kunstler'as.
Nieko panašaus. Jis nuvyko pas advokatą,
kuris išmanė apie emigraciją,
ir buvo tikrai nustebintas, nes
emigracijos srityje jis išdirbo 15 metų.
Jis tikrai buvo nustebęs
dėl kai kurių dalykų, kurie vyksta.
Ėmiausi šios bylos, nes tai buvo iššūkis,
pirma dėl to, kad man padarė įspūdį tieneeiliniai žmonės,
antra- kad tai buvo precėdento
neturintys klausimai, anksčiau nesvarstyti,
nei viename Amerikos teismo posėdyje.
Sakei, kad visą gyvenimą įsiveldavai į kokią bėdą. Kodėl?
Kalta mano išvaizda.
- Žmonėms niekada nepatiko mano veidas. - O kodėl?
Mokytojos, išvydusios mane, įsiusdavo.
Taip yra, nes tu eini prieš įstatymus?
Manau, tai parašyta mano veide.
Mano asmeniška nuomonė apie šią bylą buvo tokia:
maniau, ją pralaimėsime.
Kodėl? Todėl, kad daugelio mano klientų
bylos pasibaigė deportavimu,
o jei jiepralaimėjo, vadinasi, tokia visų pabaiga.
Jei jie paduos apeliaciją,
jieturės kreiptis į Apeliacinę emigracijos komisiją,
lr vargu, ar ji nuspręstų mūsų naudai.
Lennon'ui
jis visada maloniai patardavo,
beviltiškai:
"Gal jums vaikinai vertėtų
būtų truputį švelnesniems, ar panašiai."
"Mes pranešėme, kad susikūrė konceptuali šalis,
"Niutopija."
"Gyventojus galima aprūpinti
"deklaracijomis, kuriose išaiškinta Niutopijos esmė."
"Niutopija neturi žemių, neturi sienų,
"čia nereikia pasų, vien tik žmonės.
Niutopijoje neegzistuojajokie įstatymai,
išskyrus kosminę tvarką."
"Visi Niutopijos žmonės yra šalies ambasadoriai.
"Mes, du Niutopijos ambasadoriai,
"prašome diplomatinio imuniteto
"ir pripažinimo Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Pripažinkit mūsų šalį ir jos žmones.
Niutopijos ambasada White gatvė 1, Niujorkas.
Yoko vėliau manęs atsiprašė ir pasakė:
"Turi suprasti.
Kai esi menininkas, tu negali būtį nuolat nuspėjamas."
Atsakiau: "Gal nuolat nuspėjamas neturi būti,
bet turi būti nuolat teikiantis džiaugsmo."
Ką reiškia vėliava?
Pasidavimą ir nuolankumą,
Man paaiškėjo,
kad jis buvo labai principingas vyrukas,
ir puikiai suprato, kad su juo buvo neteisingai pasielgta.
Buvo piktnaudžiaujama įstatymu,
o jis tikėjosi atsistoti
ir pabandyti tai parodyti, išvilkti į dienos šviesą.
Norėdami mus pričiupti, jienet
keitėsavo pačių taisykles.
Vien dėl to, kad mes esame kovotojai už taiką,
Ar manote, kad tik dėl mūsų pacifistinės akcijos,
o ne dėl marihuanos dalykėlių?
Žinai, keletas mūsų draugų iš šou verslo
gavo tokį patį nuosprendį kaip ir aš,
bet jiems leidžiama vaikščioti
laisviems, kiek tik jie geidžia.
Jų pažiūros skirias nuo manųjų,
arba jie nekovoja už savo nuomonę.
Ar dabar liausies protestavęs prieš karą?
Niekas manęs nesustabdys.
Nei, kol esu čia, nei kur bebūčiau,
aš visuomet jausiu tą patį ir kalbėsiu apie savo jausmus.
Pasaulis - tai viena didelė šeima.
Mes mylėjome jį tokį, koks jis buvo,
ir koks tapo per tą laiką,
Jis žygiavo su mumis, keliavo su mumis kartu.
Jie stojo prieš tokią galingą vyriausybę,
o tai buvo siaubingai drąsus žingsnis,
kuris įvėlė mus į gilų, amoralų karą.
Jie nenusileis.
Šaunu, kad atėjai per lietų.
Kažkur perskaičiau, kad karinis judėjimas pasibaigė.
Mes atvykome, kad sugrąžintume vaikinus namo,
bet nepamirškime ir mašinų.
Pargabenkimemašinas namo,
o tada tikrai kažkur nukaksime.
Sugrąžinkite mūsų vaikinus namo!
Vieninteliai žmonės, ... galintys tai padaryti.
Nebuvo per daug,
kad Lenoną kritikavo JS policija.
Nes jis džiaugėsi visais pasisekimais ir šlove,
kuriuos mes jam teikėme,
turtai ir visa kitą,
o mus šmeižia.
Mūsų sąlygabuvo tokia: "Nori taip elgtis?"
"Grįžk į Londoną."
Grįžk į Liverpulį."
Noriu būti čią, nes čia gimstamano muzika.
Tai įtakojo visąmano gyvenimą,
ir atgabeno mane ten, kur aš esu
šiandien, kur ir turėčiau būti.
Man patinka ši vieta. Norėčiau čia likti.
Susiradau čia daug draugų,
čiata vietą, kur noriu būti, suprantat?
Laisvės statula. Sveiki atvykę,
Aš net atvežiau savo grynuosius.
Jam buvo įsakyta
palikti šalį per 60 dienų,
per daug 1972-iesiems ir 1973 metams.
Į vyriausybės akciją sureagavome praeitą savaitę.
Manau, buvo visiškai aišku,
kodėl padėjome "Street" žurnalo l
kovo 28-osios numerį, 1973-iųjų metų.
Jame rašoma: "Mums tikrai sunku patikėti,
"kad valdžia negalėjo rasti legalaus būdo,
"išspręsti šios situacijos.
"Labai neįprastas aplinkybių tinklas."
"Toliau teigiame, kad jei įstatymai negali
atspindėti teisingumo,
tokie įstatymai turi būti pakeisti."
Byla iš tiesų buvo labai sudėtingą,
jis nusikalto tik tuo, kad
stengėsi kovoti dėl mūsų įsitikinimų,
kurie, kaip minėjau, buvo labai išmintingi,
labai strategiškai protingi.
Nesuprantu įstatymų, kurie egzistavo tik todėl,
kad yra baigtiniai.
lš tikro aš neisiu tarytum...
Negaliu nusakyti. supranti?
Nesuprantu.
Atrodo lyg viskas vyksta taip, kaip kartą kažkas pasakė:
"Kafkiškai." Tai biurokratizmas.
Jie taip daro, o kąjie gali padaryti?
Spėju, kad jie nežino, kuria linkme pasukti.
Žaidimas prasidėjo, ir mes turime jį sužaisti.
Kai kalbėjausi su Jerry Rubin'u
ir Abbie Hoffman'u apiešį laikotarpį,
jieman pasakė, norį pamėginti kažkąnaujo,
kažką, kas jų manymu, sugebėtų efektyviau
sustabdyti šį karą.
Jerry Rubin sakė,
kad jis surengė politinį Woodstock'ą,
kad jie galėtų išafišuoti
Nacionalinę respublikonų konvenciją.
Jietikrai stengėsi mus priversti išvykti į Majamį.
Nors mes kartojome, kad nevažiuosime,
bet Džeris, dėl politinių sumetimų,
pranešė, kad mes ten būsime.
Jie manė, kad vyksime į San Diego ar Miamį.
Bet mes niekada nesakėme, kad vyksime. Mes nevažiuojame.
Nebus didelių bėdų su mumis ir Dylan'u
nes čia vyksta per daug visokiausių dalykų.
Mes niekada nesakėme, kad važiuosime. Taškas.
Be to, mes su John'u suvokėme,
kad tai mums būtų nepaprastai pavojinga.
Mes turėjome labai aiškią nuojautą,
jei mes būtume vykę, kai paskelbė konvenciją,
būtų kilęs labai didelis pavojus mūsų gyvybėms.
Jis sakė:
"Vienintelis dalykas, kurio
iš tikrųjų norėjau savo gyvenime,
tai groti rokenrolo grupėje."
Dar pridūrė:
"Negaliu leisti jiems atimti to iš manęs."
Jie grasino pačiai jo egzistencijos esmei,
štai ką jiebandė jam padaryti.
Jau dabar aišku, kad Richard'as Nixon'as
nugalės per šiuos rinkimus.
Kaip parodė rinkimų rezultatai,
prezidentą perrinko triuškinančia pergale.
Faktas, kad pralaimėjo McGovern'as,
o Nixon'ą išrinko antrąkart,
mus visus labai nuliūdino.
Nes dideliame paveiksle Jungtinės Valstijos...
JAV politika
veikia viso pasaulio politiką.
lr tame dideliame paveiksle mes buvome labai prislėgti.
Kai perrinko Nixon'ą,
FTB liovėsi domėjęsi Lennon'u,
ir pasakė, kad uždaro šiąbylą,
Emigracijos tarnyba - tikras biurokratizmas.
Kai jiems nurodo, ką dirbti,
tada jie dirba savo darbą,
Jie ir toliau toliau tebedirbo savo darbą.
Jie dirbo su Lennon'u
dar metus su puse, dvėjus metus.
Aš vis tebeteikiau prašymus, kad persvarstytų įsakymą,
Bet kaskart jie atsako:
"Turite 30 dienų išvykti iš šalies,"
Tuomet mano advokatas vėl pateiks prašymą,
ir mes kreipsimės į kitą teismą, ir taip toliau.
Taip tęsis be galo, bekrašto.
Terry Southern'as ėmėsi šio reikalo.
Jis sakė, jog konservatoriai laimingi,
nes galės kažką padaryti dėl manęs
ir dėl to, už ką aš kovoju.
laimingi ir liberalai,
nes manęs neišvys iš šalies.
Taigi, visi patenkinti.
Lengviausiabūtų tiesiog
atsitraukti ir grįžti į Angliją.
Bet jis nusprendė kovoti už savo teises
ir aš džiaugiuosi, kad jis taip padarė.
Lennon'as su savo teisininkų komanda perėjo į puolimą,
pateikė porą labai įdomių ieškinių.
Keliu ieškinį generaliniam prokurorui Mitchell'ui,
ir daugybei kitų žmonių,
kuriuos kaltinu tuo, jog įsitraukė į sąmokslą
ir atmetė John'o ir Yoko bylą,
bei nesąžiningu būdu norėjo išvyti juos išJAV .
Kaip manote, kokie jūsų šansai likti šioje šalyje?
- 99,1 proc. - Už ar prieš?
- Už. - Kodėl taip manot?
Nes per daug savimi pasitikiu, kaip visada.
Pagaliau mes galėjome patikrinti visus bylos dokumentus.
Pamatyti, susipažinti su John'o imigracijos bylą,
tai buvo labai įslaptinta byla.
Domunetai nuvėdė prie paties prezidento Nixon'o,
ir atskleidė, kokiais neteisėtais metodais buvo
trukdoma spręsti šią imigracijos bylą,
Nuosprendį paskelbė neištyrę faktų.
Ko gero svarbiausi dokumentai FBT byloje prieš Lennon'ą
yra pranešimai Baltiesiems Rūmams,
kuriuos pasirašė J. E. Hoover'is.
Jienebuvo siunčiami tiesiai R. Nixon'ui.
Jie buvo adresuoti H.R. Haldeman'ui,
prezidento patarėjui.
Mat Haldeman'as buvo pats svarbiausias
Baltųjų Rūmų asmuo,
per kurį galėjai pasiekti Nixon'ą.
Tad kai Hoover'is kąnors nusiųsdavo
Haldeman'ui, sakydavo:
"Štai mūsų ataskaita, ką mes nuveikėme,
stengdamiesi išvyti Lennon'ą iš mūsų šalies."
Viskas vyko tokiu būdu,
nes Nixon'as norėjo žinoti.
Nepasakyčiau, kad neatsiejamas Nixon'o politikos
ir jo valdymo tikslas buvo
nesuteikti John'ui Lennon'ui
gyvenamosios vietos šioje šalyje.
Manau, kad tai buvo
Nixon'o administracijos bjaurumo įrodymas.
Neturėjau jokių išankstinių žinių
apie Watergate'o praktiką,
TurėjomeJAV prezidentą, Richard'ą Nixon'ą,
kurio valdymas buvo niekšingas,
kriminalinis prezidentavimas.
Mes sužinojome, kad Nixon'as
išleido ilgą, gegužės 22 d. dekretą,
kurį patvirtino daug anksčiau,
jame buvo sudaryta sekimo programa ir
net leidžiami apiplėšimai
nacionalinio saugumo tikslais.
Ar kiti prezidentai laužydavo įstatymus,
ar retkarčiais juos apeidavo?
Esu įsitikinęs, kad taip.
Ar buvo nusikalsta tokiu dideliu mastu
prezidentaujant kitiems prezidentams
per visąmūsų istoriją?
Ne.
Dėl Dievo,
jie įteisino apiplėšimus ir taip ardė
JAV vyriausybę, viską dangstė.
Tokiamekontekste turi suprasti, išnagrinėti
ir įvertinti tai, ką jie padarė John'ui Lennon'ui.
Byla prieš John'ą Lennoną, kurią iškėlė FTB,
lmigracijos Natūralizacijos tarnyba,
prezidentas Nixon'as ir jo žmonės,
už tai, kad John'as Lennon'as, neva, išdavė
Jungtines Amerikos Valstijas,
bet to išsigynė.
lš tikrųjų išdavikiškai pasielgė Nixon'as,
Hoover'is, lNS,
ir kiti žmonės, kurie buvo įsipainioję
į FTB ir lNS reikalus, ir dar daug kitų,
nes jie išniekino,
iškreipė Konstituciją,
jie pažeidė pagrindinius principus,
o tai buvo didžiausia šios šalies išdavystė.
Dėl šios priežasties
aš atsistatydinsiu iš prezidento posto
oficialiai rytoj vakare.
Viceprezidentas Ford'as priims prezidento priesaiką
tuo laiku šiame kabinete.
Lennon'as buvo vienas iš tų, kuris jau gimė priešu
žmonių, valdančių Jungtinėse Valstijose.
Jis įkūnijo viską, ko jienekentė.
Tik sakau, kad jis reprezentavo gyvenimą ir tai yra žavu.
O ponas Nixon'as...
ir p. Bush'as reprezentuoja mirtį,
o tai yra labai blogai.
Turiu trumpai papasakoti
kaip pasibaigė byla.
Man paskambino iš Apeliacinio teismo
ir pasakė, kad ką tik paskelbėnuosprendį.
"Tu laimėjai Lennon'o bylą."
Paskambinęs pasakiau:
"Palauk, kaip suprast, mes laimėjom?
Tu sakei, kad pralaimėsim."
Taip sakiau, nes nenorėjau suteikti per daug vilčių."
Tada jis pasakė, kad važiuoja į New York'o ligoninę,
nes Yoko bet kurią minutę gali pagimdyti.
lr kad paskambins iš ten.
Apie5:30 val... Buvau apsimiegojęs, kai jis paskambino.
Jis pasakė: "ČiaJohn'as."
Paklausiau: "Koks Jonh'as?"
"John'as Lennon'as ir aš turiu nuostabų berniuką,"
Ta dienabuvo jo gimtadienis, jo sūnaus gimtadienis,
o dar jis laimėjo bylą,
Pamenu John'o veidą.
Pamenu, kaip jis sužinojo tą žinią,
kaip tik per savo gimtadienį,
jam gimė sūnus,
ir tai buvo neįtikėtina.
Niekada nemačiau jo taip atrodančio.
Jis buvo panašus į mažą berniuką, buvo labai laimingas.
1976 m. liepos 27
- Man reikia.. - Gerai.
John'ui Lennon'ui pagaliau buvo įteikta žaliakortą,
iš tikro ji buvo mėlyna,
Direktoriaus padėjėjo kabinete,
ir jis pranešė spaudai.
lr visa tai tik dėl šito.
Pagaliau, po penkių su puse ilgos kovos metų,
John'as Lennon'as gavo kortą, žaliąkortą,
kuri jam suteikia nuolatinio JAV gyventojo statusą.
Teisingai, brolau.
lšėjo iš teismo,
lipa federalinio teismo laiptais,
ir štai jis čia, o Dieve,
jis įveikė John'ą Mitchell'ą ir visas blogio jėgas,
dabar jis gali pasilikti šalyje.
Pasinaudosiu galimybe
ir padėkosiu visam jaunimui ir fanams,
kurie rašė savo senatoriams,
kurie teikėpeticijas ir darė kitus dalykus,
kurie veikė už scenos penkerius metus.
Be jokio užmokesči, be jokio atlygio.
Tiesiog už šypseną,
- Ką? -Ar jūs jautėte pagiežą
Strom'ui Thurmonds'ui ir John'ui Mitchells'ui už tai,
kad jums teko tiek ištverti per tuos metus?
Ne, tikiu, kad laikas išgydo žaizdas.
John'as labai didžiavosi Sean'u,
Juos jungėneįtikėtinai
daug šilumos ir stipri draugystė.
Tai buvo nuostabus laikas.
Matau, kad tau reikės pakeisti vystyklą.
Ar tai džiugi patirtis?
Nes tikrai žinau, kad kai kurie žmonės
moka pinigus, kad tai kas padarytų.
Būtent.
lš kur gavai šią aprangą, ar galiu paklausti?
lšimtinai sutinku. Taip.
Juk tai įdomu, tiesa?
John'as, Sean'as ir aš pradėjome
fantastiškai mielą ir nuostabų gyvenimą.
Visi trise jautėmės labai artimi
vienas kitam.
Būti kartu tapo beveik būtinybė,
nes iš tikro kiekvieną dieną norėjome praleisti drauge.
Tai ir darėme.
lš Vašingtono,
CBS vakaro žinias vėda Walter Cronkite.
Labas vakaras.
Mirtis žmogaus, kuris dainavo ir grojo gitara,
aptemdė šio vakaro žinias iš Lenkijos,
lrano ir Vašingtono.
Beatle lyderis John'as Lennon'as, 40-ies metų,
buvo nušautas praeitą naktį
šalia prabangių savo apartamentų New York'e.
Įtariamasis žudikas šiuo metu yra bedarbis apsaugininkas
ir spaustuvininkas, gyveno Havajuose.
Žinia apie Lennon'o mirtį sukėlė didžiulią
šoko ir liūdesio bangą, pasklidusią po visą pasaulį.
Manau, kad surengti vigiliją, buvo labai geras sumanymas.
Ji mus visus, viso pasaulio žmones...
apjungė į viena visumą.
Taigi, mes visi draugeapjuosėme pasauly ratu.
Tai buvo labai tvirtas ratas.
Kągi, manau, kad jie mėgino nužudyti John'ą...
bet nesugebėjo, nes jo atnešta žinia vis dar tebėra gyva.
Dabar visi kartu!
Mes galime ją pasiekti šiandien ar rytoj!
Garsiau! Dainuokit garsiau!
Dar kartą!
Taip, puiku.
Taip!